Tunfisk, egg, kylling? Kylling og egg. Egg og tunfisk.
Få se. Kom an.
La meg se på det.
Hun ble tatt til fange.
Du sa du alltid våknet før hun ble tatt.
Ikke denne gangen.
Du trodde aldri hun var forsvunnet.
Ingen fikk panikk før hun ikke rakk fødselsdagen vår. Hun elsket gaver.
- Gjorde hun? - Ja.
Ha det.
Piller hjelper mot angsten, men de kan ikke få deg til å sove.
Jeg vil ikke sove.
La oss gå tilbake til ulykken.
Dette Jack. Jacks lunger har blitt ødelagt av røyking.
Kreften har rammet begge lunger. Og for de av dere som...
...liker å ta en drink...
...kan man få skrumplever. Send den rundt.
Hvilke slutninger kan vi trekke?
Hva forteller organene oss?
Er det noen andre som ikke har det bra?
Maude.
- Fins det hjertesykdommer i slekta? - Vi ringte foreldrene i Australia. Nei.
Hun er tvilling-enegget.
- Søstera forsvant i fjor. - Kidnappet?
Ingen vet. Faren tror visst hun er død....
Visst død? Hun trenger noen som passer på henne.
- Hvordan føles det å dra hjem? - Kjempebra.
- Etter tragedien... - Du prater som om hun er død!
Tror du at hun lever?
Maude... Hei.
Godt å se deg... Lenge siden.
De ba meg hente deg.
- Lang flyvning? - Tre flyvninger.
Det hadde jeg ikke orket.
Moren din har det ikke så bra.
- Jeg kunne ha tatt en drosje. - Nei, det er ikke ubeleilig.
- Er du ok, mamma? - Bare litt migrene.
- Du spiser vel lam fremdeles? - Ja, jeg elsker lam.
Det er godt, Barry.
Jeg hadde tenkt å lage pølse, men det har du vel fått nok av.
- Hvordan føler du deg? - Bra.
Legen fra Tyskland spurte om vi hadde hjertesykdom i familien.
Jeg fortalte om grandonkelen min som fikk slag etter krigen.
Huset er fremdeles fint. Ja, forsiden av hagen er fin.
Jeg må vise deg. Ralph har hjulpet meg å male.
- Han sa det. - Det er godt å ha ham i nærheten.
- Tenker du bli? - En stund.
Jeg tar fram rene laken. Det begynner å bli litt fuktig der oppe.
- Dere hadde begravelse. - Ja.
- Det var en fin begravelse. - Mange var der.
Går du fremdeles til den legen?
- Ja, hun vil at jeg skal sove mer. - Sov mer, da.
- Vil du spørre meg noe, pappa? - Du ble invitert.
- Dere begravde litt tre. - Herregud, din dumme hurpe.
- Fortell om din nye lege. - Hva sa du?
- Ønsker du at det var jeg? - Dette handler ikke om deg.
- Nei, det gjorde det aldri. - Hatet du henne så mye?
- Jeg hatet henne aldri. - Barry.
Dette er ikke lett for noen. Se på moren din. Du sårer henne.
- Jeg har ikke gjort noe. - Du har ikke gjort noe. Selvsagt ikke.
Selvsagt ikke.
- Nå spiser vi litt lam. - Ja.
Jeg mente ikke å skremme deg i dag.
- De liker deg. - Ja... det gjør de.
Jeg har hjulpet dem... Ordnet opp i Cleos greier.
Du burde beholde litt. Ta det du vil ha.
- Trenger jeg tillatelse? - Det var ikke det jeg mente.
Posør.
Tror du at hun lever?
- Jeg vet ikke. - Hvorfor er du her, da?
Jeg ser henne også.
Jeg har en drøm...
Jeg ser henne og hun er i knipe og...
...jeg vil hjelpe henne.
Men jeg kan ikke.
Jeg savner henne.
Jeg liker gifteringen.
Det er en forlovelsesring, faktisk.
Jeg liker hvordan den føles.
Hun ba meg å bære den.
Sa hun ingenting til deg. Var hun bare borte en dag?
- Du høres ut som politiet. - Henry Parker ringte meg masse.
- Det er jeg sikker på. - Han var veldig intens.
Han er ikke klok.
Han og pappaen din pleide å prate mye.
- Ja, det kan jeg forstå. - Han var til og med i begravelsen.
Dette må ha vært et kult rom å vokse opp i.
Jeg antar det.
- God natt, Barry. - God natt, Ralph.
Ralph...
- Takk. - Det er ingen fare.
- Det er godt å prate iblant. - Ja.
Det er det.
Jeg syns ikke at du er gal.
Ok.
- Hei, går Cleos bil fremdeles? - Ja.
- Henry? - Maude.
- Unnskyld at jeg kommer så sent. - Kom inn.
Takk.
Der.
- Er du ok? Vil du ha noe å drikke? - Jeg er ok.
Jeg tar vanligvis ikke imot hjemmebesøk.
- Er du ikke politi lenger? - Permisjon i tre måneder.
Har litt å ordne opp i. Jeg jobber hjemmefra.
- Er saken fremdeles åpen? - Ja, det er den.
Folk har hoppet av.
Hei.
- Lisa, dette er Maude. - Vi trenger litt grøt.
- Bare et øyeblikk. - Vi trenger den nå.
- Kanskje jeg burde gå. - Hvorfor kom du hit?
Det har ikke sluttet. Jeg ser henne så klart.
Hun er i et rom et sted og det er en gammel kvinne og... smørbrød.
Dette er siste bildet av henne.
Ralph tok det.
Alle drar.
Lider hun, Maude?
Kommer du tilbake?
- Er du ok? - Jeg har det bra.
- Takk for at du gjør dette. - Selvsagt, vi gjør dette sammen.
Hva hendte mellom dere to? Hvorfor dro du?
Som barn, så jeg i speilet og så meg selv.
Så snudde jeg meg, og hun sto bak meg.
Det er å være tvilling, ville pappa sagt.
Skummelt.
Jeg dro for å være alene.
Selv på andre siden av kloden slipper jeg ikke unna.
Jeg kan se henne. Jeg er den eneste som vet hvor hun er.
- Jeg vet at det lyder helt galt. - Du er ikke gal.
Kanskje jeg er det... men jeg skal få henne hjem.
SAVNET ISABELLE FRY
Maude.
Har du funnet noen åpning i saken, Henry?
- Er du her i tjeneste? - Jeg har tatt litt fri.
- Personlige grunner? - Ja.
Det føles veldig personlig.
Pappaen din var bekymret.
Utrolig.
Der er hun. Der borte.
Søsteren min kom til dere og nå er hun innelåst i huset deres.
Er hun?
Takk.
Hun skrev navnet sitt.
Hun skrev navnet sitt her... p å veggen.
Jeg sverger til Gud at jeg ikke er gal.
Hvordan står det til?
Jeg skal se meg litt omkring.
Kylling og egg.
Kylling...
Du kom tilbake.
Da sa du at du skulle gjøre det.
Ja.
Kjenner du meg igjen?
Jeg ba deg bli i bilen.
Hun kjente igjen meg. Hun...
Hun ser en masse ting.
Hun er ikke så flink med ansikter... ikke engang vakre ansikter.
- Hvor er hun? Lever hun? - Fitte!
- Hvor er hun? - Vent! Vent!
Har du sett en stor jente? Hun er handikappet.
Hun gikk ut av den lastebilen. Hun er litt treg.
- Treg? - Handikappet. Hun er handikappet.
Dum.
Kan jeg få et rom, en husvogn?
Romeo.
Vet du hvem som eier lastebilen utenfor?
Ben.
Big Ben.
Vi må kjøre litt lenger.
Dette stedet og sykt.
Romeo.
- Jeg tar bilen. - Henge med de gærningene?
- Hva er det med dere? - Han tror jeg drepte søsteren din.
- Gjorde du det? - Det er ikke engang moro.
Du... han fulgte oss hit. Er ikke det litt rart?
Han vil finne henne. Det er vel ikke rart?
Ikke nå lenger.
De jentene var tvillinger. Er ikke det rart?
Hele stedet er sykt.
Hei!
Hei, det er meg. Cleo, det er meg.
- Det er meg. - Nei, det er det ikke.
- Jeg er Maude, søsteren hennes. - Jeg vet hvem du er.
- Gjør du? - Jeg er ikke dum.
- Hvor er hun? - Kom du helt hit for å finne henne?
Jeg har seks søsken. Tre er brødre.
Jeg ville ikke dratt noe sted for dem.
Min bror, Kieran, torturerte katten min.
Jeg har katten et sted.
Jeg limte den sammen.
Pokker ta.
- Vet du var hun er? - I det store huset... i himmelen.
Man kan sove for alltid der. Den er magisk.
- Hei! - Unnskyld meg.
- Du er virkelig vakker. - Ben!
Jeg er Nerida.
Føler du deg bra?
- Hvor lenge var hun her? - Noen dager.
Så forsvant hun bare.
- Var hun sammen med noen? - Hun hadde en gjeng venner. Snille.
- Sa hun hvor hun skulle? - Nei.
- Jenta sa noe om det store huset. - Hun er sprø.
- Hun er autistisk, tilbakestående, feit. - Hun har problemer.
Ja, hun har en del problemer, doktor.
- Er du lege? - Ja, jeg er på ferie.
- Hvor kommer du fra? - Ja, hvor kommer jeg fra...
Jeg ble født i Tyskland og vokste opp i et slott og så drev jeg rundt i Europa.
Og så møttes vi i Bristol.
- Er det noe annet du kan fortelle? - Nei, ikke mye.
Du må være Ralph...? Keith. Min kone Nerida.
- Sett deg ned. - Hvor har du vært?
Jeg tok en spasertur.
- Fisk? - Nei takk.
Jeg er lei for det.
- Stedet er interessant. - Det er et bra sted. Trivelige folk.
- Alle er ikke snille. - Big Ben er harmløs.
- Traff Cleo Big Ben? - Tviler på det.
- Hva? - Cleo var her.
En far og en sønn kommer ut for en forferdelig trafikkulykke.
Faren dør og sønnen kjøres til sykehuset.
Og rett før han skal opereres...
...sier legen: "Klarer ikke dette. Gutten er sønnen min."
- Kirurgen er sønnens mor. - Bra.
Etter det tredje året begynte de å ta meg på alvor.
- Like smart som guttene? - Smartere.
Men aldri si det det til dem?
Jeg beklager søsteren din.
Var dere nær?
Vi var tvillinger.
Det betyr at dere var nær.
- Så Maude sporet henne hit? - Ja.
- Ikke du, Henry. - Nei, ikke jeg.
- Ikke han. - Hun var nykkefull.
En våghals, hun hadde underlige venner.
De fleste trodde at hun flyktet.
- Jeg var hovedmistenkt. - Du var den siste som så henne i live.
Vel, vi skulle jo gifte oss. Da treffes man en del.
- Vi fant gifteringen hennes i din bil. - Vår bil.
Du fant ringen i bilen vår.
Du er uberegnelig.
Si hva du vil.
Får jeg se den?
Det er en kanin.
Huset vårt lå mot skogen. Et naturreservat.
Cleo og jeg elsket å leke gjemsel med pappa.
Vi kalte det "fang-en-kanin".
Jeg gjemte meg med henne. Hun hadde de beste gjemmestedene.
Jeg var redd for å være alene.
Hun lot meg krype inn i de små hulene hun fant.
Eller så begravde hun meg i et krypinn blant grener og pinner.
Hun var virkelig flink til det.
Og den ventet vi en stund.
Og så kom jeg til å fnise eller viske.
Og da dro hun meg inntil seg og så meg i øynene...
...og sa: "Ikke si et ord."
Og så tok hun tak i håndleddet mitt og klemte veldig hardt.
Og siden vred hun det til jeg klynket...
...som en hund.
Og siden forsvant hun og jeg ble funnet.
Kaninen.
Jeg gikk på det hver gang.
Ralph!
Hold opp!
- Han yppet med meg. - Han begynte.
- Dere skjemmer dere ut. - Unnskyld.
Hun er i en hytte. Det er en mann hos henne.
Han har en maske... som en klumpete dyremaske.
Er du forelsket i søsteren min?
Jeg vet ikke hva jeg driver med lenger.
Jeg har stirret på ansiktet hennes så lenge i det lille rommet.
Livet mitt er...
Alt jeg vet er at det du sier føles logisk.
Gud, så like dere er.
Jeg vil finne henne, Maude.
Jeg vil finne henne.
Hva?
Sir Francis Galton, en pioner innen atferdsgenetikk.
Hvor er søsteren min?
Han sa tvillinger har et spesielt krav på oppmerksomheten vår.
Deres historie gir midler til å skille effekter fra anlegg fra fødselen-
- og de som er påtvunget gjennom spesielle hendelser i livet.
Ah, Takk, Rita. Frokost.
Hva er dette? Hva har dere gitt meg?
- Vi tok bare litt blod. - Er du sulten?
- Gjør henne presentabel. - Nei, la henne spise først.
Takk, Lydia.
Spis noe... Du er sulten.
Det er viktig.
- Bra spasertur, Jess? - Hvorfor gjorde du det, Jess?
Jeg drikker ikke kaffe, det vet du. Kom og sett deg.
Du trenger ikke være redd. Stakkars liten, det er bare et enkelt inngrep.
Maude, dette er... - Nei, nei, nei, la være.
Hun trenger bare tid.
Jeg er her når du våkner. Du kommer ikke til å kjenne noe.
Husk hva jeg sa til deg. Du er sterk.
Du er en flink pike.
Hun er en bra jente, Nelly.
Sett deg.
Føles det bedre?
Det nytter ikke å flykte.
- Hvor er søsteren min? - Ro deg ned.
- Fortell hva hun viser deg. - Hva snakker du om?
- Fortell hva hun viser deg. - Hva? Hun har vært savnet i ett år.
Jævla misfoster. Hvor er søsteren min? Jeg vil treffe søsteren min!
Jonathon... Hun er vår gjest.
- Bare noen få tester. - Så får du treffe henne.
Du må stole på meg.
Stol på meg.
God morgen, beklager at jeg jeg er litt sen.
Jeg skal stille noen enkle spørsmål. Svar raskt og ikke tenk.
Ikke prøv å forutse hvilke svar vi vil ha. Det fins ingen rette svar.
- Hva heter du? - Maude Ashton.
Hva er ditt tidligste minne?
Ikke tenk.
- Hvorfor? - Ditt tidligste minne?
Kom bort på en piknik og gikk meg vill i regnet.
- Hva føler du akkurat nå? - Sinne, frykt, frustrasjon... hat.
- Hva syns du om foreldrene dine? - Jeg vil bare treffe søsteren min.
- Svar på spørsmålet. - De er foreldrene mine.
- Elsker du dem? - Ja.
Hva er ditt lykkeligste barndomsminne?
Jul.
- Er du lett å glede? - Nei... ja.
- Er du lett å glede? - Nei.
- Vil du si at du er utålmodig? - Ja.
Hva er din største frykt?
Å være alene. Å dø alene.
Er du redd akkurat nå?
Hva vil du gjøre akkurat nå?
Jeg vil drepe dere.
Hva er dette?
Avskyr du over søsteren din? Svar på spørsmålet.
Dra til helvete!
- Hva heter du? - Cleo Ashton.
Hva er ditt tidligste minne?
Kom bort på en piknik og gikk meg vill i regnet.
- Hvordan føles det akkurat nå? - Hva?
- Jeg vil bare treffe søsteren min. - Sinne.
Slipp meg ut!
...søsteren min.
- Svar på spørsmålet. - De er foreldrene mine.
- Elsker du foreldrene dine? - Ja.
Hva er ditt lykkeligste barndomsminne?
Jul.
Er du lett å glede? Nei... jo.
- Er du lett å glede? - Nei.
Hva er din største frykt?
Å være alene. Dø alene.
- Er du redd akkurat nå? - Ja.
Det vil ikke slutte å regne. Er du ikke kald?
Her, denne holder deg varm.
Jeg henter litt gullmelk.
Jeg kommer straks.
- Ralph! - Maude.
- Hvor er vi? - De har gjort noe med øynene mine.
- Hva kan jeg... - Nei!
Du må være så skadet. Jeg så henne. Hun lever.
De får meg til å ta en masse tester, men jeg så henne.
Gjør alt de sier til deg.
- Ralph! - Maude! Du hadde rett!
Det er ingen fare.
Du må hvile deg når du kan.
Du kommer til få det så bra her.
- Ralph! - Maude!
Monster!
Helvete!
Hvordan føler du deg?
Avslappet?
Ok. Maude, jeg vil at du ser på fingeren min.
Følg den med blikket.
Du klarer deg bra.
Følg fingeren min.
Hvor er du?
Jeg kan ikke se deg. Kom til meg.
Kom til meg.
Maude, jeg vil at du kommer.
Kom an, Maude.
Kom litt lenger fram.
Vær så snill.
Har du aldri vært så nær?
Vi er to søstre.
Hvorfor liker hun deg ikke?
Hold opp!
Det er ingen fare, Lisbeth.
Hun kommer og henter meg.
Cleo!
Det er ingen fare.
- Knyt løs meg, er du snill. - Hvorfor sier du ikke navnet mitt?
De dreper deg om du løper ut den døren.
Spiller ingen rolle hvor raskt du løper.
Vær så snill, Richie.
Vent.
Jeg bruke det mot brannskadene.
Hva er det som skjer?
Hvorfor kommer hun ikke?
Jeg prøver.
Du stoler deg på meg, Lisbeth.
Der er du jo.
- Kom inn. Kom og legg deg. - Det er henne.
- Hun sover. - Hun blødde.
Ekte blod.
Hun kom tilbake.
Kom og legg deg.
God natt.
Dette vil stikke litt.
Hold deg i ro.
Er du ok?
Er det du og Cleo?
Tegningen.
Hvem er Lisbeth?
Du ser så mye.
Er hun tvillingen din?
Du er heldig, vet du det?
- Heldig? - Ja.
Jeg pleide å skjære meg selv.
Når jeg hadde et merke...
...var hun nødt til å ha et også.
Skar du henne?
Hatet hun deg for det?
Mamma kledde oss likt.
Samme frisyre, samme kjoler.
Hele tiden.
Det hatet hun.
Hvor er hun?
Hun druknet.
Ta den av.
Du burde ta av den, Richie.
- Forstår du? - Jeg er lei for det.
Rolig, rolig, rolig.
Rolig.
Jeg er lei for det.
Maude.
Vi pleide å telte her i området.
Dette var vårt hemmelige gjemmested. Vi hadde til og med en skjult inngang.
Det var her hun fant oss.
Jeg håper at foreldrene våre lette etter oss.
Broren min var så redd... så redd.
Vær så snill, pappa, hvor er du?
Jeg var nødt til å beskytte ham.
Så jeg ga ham alt jeg hadde.
Vær så snill...
Kom nærmere.
Takk.
Kom inn, du blir forkjølt.
Styret vil utsette oppdagelsen din. Vi har andre opplysninger for deg.
La meg informere styret. La meg utsette oppdagelsen.
- Hvorfor er gutten fremdeles her? - Beholder du alle?
- Ikke alle. - Du bryr deg for mye.
- Det er mine rettigheter. - Vi ses foran styret.
- Vær så snill, la meg fullføre dette. - Jobben er gjort.
- Din jobb er å finne henne. - Jeg har funnet henne.
Jeg fortjente dette.
- Er du ok? - Ja da.
- Hva er det? - Hvorfor ringte du dem?
Du har vært fraværende. Det er noe som foregår med deg.
- De sjekket meg. - Ja, det gjorde de.
Gi meg hekksaksen.
De har ventet lenge på henne.
- Hva holder du på med? - Hva mener du?
Ikke lur dem. Vi har en sjanse nå. Stopp og kjenn duften av rosene.
Vi har et godt liv, hva?
Du har ikke mer å bevise.
Hun gjør som søsteren sin... akkurat som du sa.
Alt annet ligger i fortiden.
Aiden er tilbake. Bra... jeg har savnet ham rundt huset.
- Er du ok? - Ja.
- Er du sint på meg? - Nei.
Dette er snart over. Nå kan reisen begynne.
- Framtiden... tårner opp seg. - Selvsagt.
Der er han. Så fin du er. Store, kjekke gutten.
Hei.
Nå har du sovet lenge.
Takk.
Han kommer etter deg.
Jeg og han gjorde alt dette. Jeg hjalp til.
Søsteren min sa at du er den utvalgte og at de har ventet på deg.
- Hvor er søsteren din? - På andre siden av grensen.
De sa at jeg ikke får se henne igjen og jeg trodde dem.
Hva har de gjort mot deg?
De laget et hull i magen min-
-og de tok babyen min.
De ville at hun skulle se at de skadet meg ille for å nå inn til henne.
Vi går og tar en kopp te sammen.
Ja, det vil jeg. Vi kan bli søstre.
Hei.
Vi spiser kake der nede for Jess, om du er interessert.
De er fødselsdagen hennes. Hun er litt nedfor, så...
Ja, høres bra ut.
Maude.
- Søsteren din var... - Jeg bryr meg ikke.
Vi ses nede.
Ok.
Gratulerer med dagen.
Hei... Så vakker du var i kveld.
Takk.
Å beholde henne får henne ikke tilbake.
- Du klarte det. - Ja.
- Hva er det? - Husker du da vi møttes?
Du ville utfordre hele verden.
Du ba meg ta meg av deg...
...å sørge for at du ikke glemte det som var viktig.
Jeg husker.
- Dette er viktig, Nelly. - Jeg vet det.
- Gjør du? - Ja, selvsagt.
Lisbeth døde for lenge siden. Du var bare barn.
Det var ikke din feil. Du var bare et barn.
- Det var hun også. - Nå holder det.
Nå holder det.
Så hyggelig å treffes.
Du ser godt ut.
Det var en stor oppofrelse. Takk skal du ha.
For ett år siden ble jeg ble spurt av styret om å finne en tvilling.
En veldig spesiell tvilling.
En som kunne kommunisere uten å snakke.
Jeg fant henne.
Som jeg sa at jeg skulle.
TRINN 4 KRYPTOFASIA
Denne tvillingen har DNA-et som må til for et perfekt par.
Bevisene er ubestridelige.
Synene hennes kunne blitt sett som tilfeldige drømmer.
Forutanelser, kanskje.
Men ikke for henne.
Det som først begynte som imiterende atferd-
- beveget seg over hele spekteret av lidelse og angst-
-til en fysisk manifestering av symptom.
En kunne blø når den andre ble skåret.
Jo mer vi eskalerte det, jo nærmere kom tvillingen.
Trinn 4 var den endelige testen.
En total overgang.
- Hun er borte, hva? - Det er fire uker siden nå.
- Jeg var i Tyskland. - De har holdt på veldig lenge.
De har aldri vært så nær før.
Visste hun? Visste hun at jeg elsket henne?
Det gjorde jeg.
Jeg vet ikke hvorfor jeg holdt inne med det iblant-
-men jeg elsket henne.
Ralph.
Ralph... Hvor er broren din?
Hjelp meg!
Teorien min var alltid at den utvalgte tvillingen-
- ville gjøre eksakt samme reise som subjektet før henne.
Men fins det noen garantier?
Er skjebnen forutbestemt?
Kan vi virkelig lede andre?
Fins det virkelig noen av oss som har svaret?
I motsetning til styret, som tror at vi kan utnytte og kontrollere tanker-
- forstår jeg nå at vi kan forandre skjebnen.
Men vi kan ikke flykte fra den.
Slutt...